Hej då, L.A!
Då åker vi.
Mina vänner är idioter.
Försiktigt, du kan hamna i Towern.
Glöm planet.
Välkommen till Frankfurts flygplats
Och framför oss ligger den vackra floden Donau.
- Vi gör Prag. - Hej, Paul. Vi är i London.
Nu kommer vi, Kiev.
Ni är inte kloka. - Vill ni ställa undan era grejer?
- Vilken lägenhet. - Bättre finns inte. - Eller hur, Chris?
- Jag tar den. - Var ska vi sova?
Jag har lagt en kudde åt dig på pation. Du sover i mitt rum.
- Toppen. Bor det kvar nån tjej? - Det är möjligt.
- Hoppas att du bytt lakan. - Jag hörde det där!
- Kiev, alltså. - Kiev, baby.
- Har du inte blivit rastlös än? - Jag tror inte att jag flyttar härifrån.
Jag stortrivs. Brudarna är otroliga!
De älskar amerikaner och är helt jävla galna.
- Givet, om de vill ha med dig att göra. - Amanda...
Okej, jag visste det.
Rob gjorde slut tre veckor innan vi åkte. Natalie fick släpa med henne.
Perfekt. Titta på henne.
Hon är ensam, i Europa. Jag kan bli hennes tröstflirt.
Du är en sjuk jävel. Sluta nu.
- Har jag nån chans? - Nej.
- Då glömmer jag det. - Tack.
Har du och Natalie det bra? Din blick ger mig kalla kårar.
Håll den här.
Menar du allvar?
- Sjyst! - Jag tänker fria i Moskva.
- Anar hon nåt? - Jag hoppas inte det.
Grymt.
Så jävla kul!
Tack så mycket. Jättekul kväll.
- Jag sa ju det. Okej, hyr ett rum. - Lyssna inte på honom.
Gick det bra? Se upp, kullerstenarna är farliga.
- Tack för att du är en bra värd. - Nöjet är på min sida.
- Har du trevligt i Kiev? - Ja. Det är en jättefin stad.
Vänta tills du kommer till Moskva. Tror du mig?
- Jag vet inte. - Litar du på mig?
- Jag litar inte på dig och dina skor. - Paul, bort med tassarna.
Du är farlig.
Jag kan inte säga vad som väntar längre fram, men... Ramla inte, trappan är hal.
Lås dörren i natt, är du snäll.
Christopher. Du är hos din bror i Kiev.
Jag var tvungen att komma. Jag visste inte att du löst enkelbiljett.
- Jag saknar dig. - Detsamma. Kul att se dig.
- Hur är det där hemma? - Fint. Mamma är orolig förstås.
- Har du pratat med pappa? - Nej, jag... Nej.
- Du borde ringa. - Åt vilket håll ska vi gå?
Hej, sötnosar! Hur är läget?
- Hallå, vi vill inte ha nåt bråk. - Vi vet hur man handskas med såna.
Visa några andra tjejer hur man har kul. De här är inte intresserade.
- Rör mig inte. - Nu går vi. God natt.
God natt. Hej då. Dra åt helvete!
- Jävla losers. - Trevligt folk.
Glöm det. I morgon är en stor dag.
Jag antar att det här är frukostmenyn.
Ursäkta...
Hon har inte fått sitt kaffe än.
- Var är Paul? Han borde hjälpa oss. - Jag vill ha nåt fett.
Du behöver en baksmälle-special.
Amanda, jag ber om ursäkt å Pauls vägnar.
Det är ingen fara. Jag känner igen typen, det är bara prat.
- Inte alltid, i hans fall. - Det är lugnt.
Jag är säker på att långt där inne nånstans...
- Mycket långt in. ...är han en bra kille.
Han är ju släkt med dig och du är sjyst.
- Säg bara till om jag ska spöa honom. - God morgon, barn. Hur är det?
Jag sa ju att vi skulle åka till Moskva.
- Men jag vill fråga en sak först. - Svaret är nej.
- Har ni hört talas om Tjernobyl? - Där kärnkraftsolyckan inträffade?
Ja. Jag har lärt känna en sjyst kille, Uri...
Har ni hört talas om extremturism?
Ni märker väl vartåt det barkar? - Vi ska till Moskva.
Får jag prata klart? Det finns en stad som heter Prypjat, intill Tjernobyl.
Uri är turistguide och vill gärna visa oss den.
Stan övergavs över en natt. Folk hann inte ta med sig nånting.
Fabriker, skolor, affärer, lägenheter - allt är kvar.
- Tänk dig vilka foton man kan ta. - Men...
- Strålningen, det måste vara farligt. - Nej.
Vi är bara där några timmar.
- Hur kommer vi dit? - Uri kör oss. Han har en buss.
En buss?
Frånsett det här med bussen-
- och om du lovar att det är ofarligt, kan det bli rätt coolt.
- Så ska det låta. - Du skojar.
Han har rätt. Vi är i Europa, vi borde passa på och se så mycket som möjligt.
Vill du verkligen inte träffa Uri?
Vi tar några bilder, ser oss omkring och sen åker vi som planerat.
Jag gillar inte att han smittar av sig.
- Du är otrolig. - Vi röstar om saken.
Vem följer med Paul till Tjernobyl?
- Ja! - Ni skojar. Ni är så lättpåverkade.
Okej, ungar. Välkomna till Uris extremresor.
- Uris extremresor... - Uri?
- Hur är läget, kompis? - God morgon.
- Kom in. Välkomna. - Hela gänget är här.
Min lillebror Chris, hans flickvän Natalie och Amanda.
Det här är Uri. - Jag berättade om vårt lilla äventyr och Chris blev orolig.
Bäst att du pratar med honom.
- Känner du dig orolig? - Nej då.
Fin butik. Väldigt proffsig.
- Tack. Den är bara min. - Bara din?
- Det är jättefint. - Har du varit militär?
- Ja, specialstyrkorna. - Vad fan spelar det för roll?
- Jag frågar bara. - Hur ser planen ut, Uri?
Det är en mycket välorganiserad tur.
Jag har tagit emot äventyrsturister ett bra tag-
- så ni bör känna er väldigt...
- Speciella? - Ja, det gillar jag.
Tänk er, ni har en stor stad, utan en människa, helt för er själva.
- Är det ofarligt? - Naturligtvis. Jag är van, Natalika.
- Hej. Förlåt att vi är sena. - Nu är vi här.
Hej, ska ni med på specialturen?
- Michael. Min viking Zoe. - Chris. Kul att träffas.
- Hur är läget? Paul. - Ska vi åka då?
- Kom då. - Sjyst.
- Ni behövde väl inte vänta? - Nej, det är lugnt.
- Vad är det där med "viking"? - Jag är från Norge, så...
Jajamän! Sjyst.
- Ska vi åka i den där? - Lika bra att följa med strömmen.
- Är det första gången? - Prypjat? Ja. Ni då?
Ja. Vi har hört att det är fantastiskt.
- Är ni två på smekmånad? - Ja, det är vi faktiskt.
- Vi är bara vänner, knappt. - Gulligt.
- Ni då? - Vi har varit ihop i evigheter.
- En månad. - Har ni varit ihop i en månad?
De här två är praktiskt taget gifta.
Då åker vi.
Om nån blir hungrig, har jag torkat kött.
Prypjat ligger två timmar härifrån och Tjernobyl inte långt därifrån.
- Vad var det som hände i Tjernobyl? - Några systemtester gick snett.
Det gav en plötslig effektökning och reaktor 4 fick luftkontakt.
- Förångades. - Exploderade.
Ursäkta, vad betyder det?
Naturen har tagit tillbaka sitt rättmätiga hem.
Här är det.
Välkomna till Prypjat.
Fota.
Nu åker vi in i det avspärrade området.
- Hur länge är det ofarligt att vara här? - Vi ska bara vara här i två timmar.
Är det här nåt slags kontrollstation?
- Varför har man det i en övergiven stad? - Turister.
- Låt mig sköta snacket. - Det menar du inte?
Lägg undan kamerorna.
- Den där killen... - De ser ut att mena allvar.
- Jag förstår inget, men han säger nej. - Kolla på han där.
Vad är det fråga om, tror ni?
- Läskigt! - Kolla på honom. Han är enorm.
- Göm mig, så han inte ser mig. - Har du en kriminell själ?
Han släpper inte in oss i dag. De håller på med underhåll.
Underhåll? Stället är ju övergivet, sa du.
Det är ovanligt. De brukar meddela mig i förväg om nåt sånt är på gång.
Du skulle ju fixa allt, sa du.
- Vi har betalat för turen. - Jag vet.
Oroa er inte. Det finns fler vägar till Prypjat.
Märkligt, jag ser inga fåglar eller nåt.
Det här måste vara Uris specialinfart.
- Det här känns jävligt skumt, Paul. - Var inte en sån mes.
- Nu är vi här. Ha kul. - Jag är bara förnuftig.
Det här är fel. Vi hamnar säkert i fängelse.
Se det som ett äventyr.
- Det är lugnt. - Så otroligt häftigt.
Okej, inga problem. I dag har vi Prypjat för oss själva.
Sjyst.
Då kör vi.
Jag hade inte väntat mig en sjö här.
Där ligger Prypjat, där de anställda i Tjernobyl och deras familjer bodde.
Otroligt.
- Håll i er, nu blir det lite skumpigt. - Lite skumpigt.
Du tänker väl inte...
Nu åker vi ner!
- Och upp! - Herregud!
När tänker du montera in säkerhetsbälten?
- Eller spypåsar. - Det här är sanslöst.
Okej. Nu vill jag visa er en sak i vattnet.
Han vill visa oss nåt i vattnet.
Håll er tätt bakom mig.
Paul. Tala om ifall du ser nåt som rör sig i vattnet.
Okej...
- Ge mig din hand! - Hur gick det?
- Jävligt kul! - Han är en jävla skämtare.
- Det är torkat kött. - Kan vi gå nu, snälla?
- Jag gick fan på det. - Jag också.
- Det var ett skämt. - Hallå!
- Kom och titta på det här. - Skojar du igen?
Nej. Kom.
- Herrejösses. - Kom inte för nära.
- Vad äckligt. - Kolla, vilka gaddar.
Vad är det för nåt?
Peta på den.
- Vem är det som är en mes nu? - Kom igen.
- Kan vi gå nu? Det är ju äckligt. - Häftigt.
Det var... Såg du tänderna? Coolt, va?
- Rimmade du precis, Uri? - Ja, ett litet skämt.
- Var inte tjurig. - Här är Uri.
- Hur länge har stan varit övergiven? - I 25 år.
- Först nu har strålningsnivån sjunkit. - Det här är sjukt. Så jävla läskigt.
Vi är tillbaka på huvudvägen. Enda in- och utfarten.
Förutom din genväg.
Här bodde familjerna till dem som arbetade i Tjernobyl.
- Ser ni? - Ja. Så här bodde fullt med folk?
Ja, mycket sorgligt. 50000 människor gav sig i väg.
Okej, håll i er. Lite gupp.
- Ett pariserhjul. - Jag älskade såna.
Nu är vi framme.
Vill du fortfarande åka hem, Chris?
- Jag är glad att vi är här, tack. - För all del.
Kolla.
Gosse...
Håll er nära mig så är det ingen fara.
Jag har en geigermätare, så vi ser om strålningsnivåerna är höga.
- Nivåerna är bra. - Tänk er en massa barn som leker här.
- Det är verkligen sorgligt. - De anade inget.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det ser ut som om de tänkte ha karneval eller nåt.
De förberedde sig för första maj, för att fira våren. Det blev aldrig av.
- Okej. Då går vi. - Kan du ta ett foto, Uri?
- Hallå? - Okej, en snabb bild.
En ny vän.
Okej... Bra.
Det är liksom...
Så mycket liv som bara...
Hör ni?
Tystnad.
Naturen har verkligen tagit över.
En sista sak.
- Ska vi gå in? - Ja.
Vad är det, älskling? Det är ingen fara, Zoe.
De brukar inte komma så nära stan. Den måste ha svultit.
Han har nog rätt.
Stig på.
- Vad äckligt. - Det här är VIP-ingången.
- Stackarn. - Finns det fler djur här?
Knappast troligt. I synnerhet dagtid.
Bara du.
Sluta.
Här är en av tusen lägenheter som övergavs.
Coolt.
Folk fick inte ens fem minuter på sig att packa sina tillhörigheter.
- Låt den vara. Den är kontaminerad. - Jag tittade bara... Tack, kompis.
Den är kontaminerad. Ett tag kom folk hit och plundrade byggnaderna.
De sålde sakerna på svarta marknaden.
Folk som köpte dem blev sjuka. De visste inte att de var kontaminerade.
Kom, så tar vi en titt.
- Men det går bra att vara här? - Jadå.
Vi är inte här länge nog för att bli exponerade.
Tjernobyls reaktor fyra, där katastrofen inträffade.
- Har du varit inne? - Nej, då måste man ha skyddsdräkt.
Och bara vara där en kort tid. Ta bilder nu.
- Ta ett fint, romantiskt foto. - Jag tänkte inte...
- Jodå. - Det här ska sitta på kylskåpet.
- Det här är en metafor förresten. - Låt höra.
- Vår kärlek bara exploderar. - Gud!
Det fina med strålning är att det kanske äntligen växer ut en penis på mig.
- De är roliga. - Kan du överträffa den kyssen?
Vi måste gå nu. Det blir snart mörkt, vi bör ta oss till bilen före dess.
Vad fan var det?
Han luras säkert bara.
Vad fan är det?
Herrejävlar, spring!
Herregud!
- Herrejävlar! - Är alla oskadda? Kom igen, sätt fart!
Vad fan var det där?
Var det en svartbjörn eller en brunbjörn? Jösses!
- Vad gör en björn här? - Nu sticker vi.
Se upp för den där.
- Herrejävlar! - Nu drar vi.
- Tack för det där. - Jag sa ju att det skulle bli spännande.
- Att bli sargad av en radioaktiv björn? - Hur många har varit med om nåt sånt?
- Var det nån som tog ett kort? - Ett kort? Han är bara för mycket.
En björn! Jag skojade bara.
Vad elakt!
Djuren håller sig i skogen, eller hur, Uri?
Det är väldigt ovanligt. Jag har inte sett nåt sånt på fem år.
En hund eller en varg, men björn... Märkligt. Men visst var det spännande?
Inget extra betalt för björnattack. Säg hej då till Prypjat.
- Christopher? - Moskva! Tack.
Jag måste få din e-postadress. Så vi kan ses igen i Kiev.
Slå på värmen.
Pumpa. Gasa lite.
- Har du bensin? - Ja, en halv tank.
- Är det startmotorn? - Har det hänt förut?
Det finns nog ingen bärgningsbil här.
- Har du mottagning? - Jag har inte haft det på hela dan.
- Titta. - Vad fan?
Vad fan kan ha gjort det där? Det är ju nåt som har tuggat på den.
Vad är det?
- Kablarna är förstörda. - Söndertuggade.
Av vad då, ett djur? Är du säker på att vi är ensamma här?
Ja, du hörde soldaterna. Området är avspärrat. Vi är ensamma här.
- Vad har hänt? - Tändkablarna är söndertuggade.
- Kan du anropa nån? - Av nåt slags djur.
- Men hur kan ett djur ta sig in här? - Underifrån.
Kontrollstation Prypjat.
Hör ni mig? Hör ni mig? Kom.
Kontrollstation Prypjat. Hör ni mig? Kom.
Jag upprepar, vem hör mig? Kom, kom.
Helvete!
Uri?
Vad har du för plan?
Det här var ju strålande...
Vilken jävla rundtur!
- Det här är inte mitt fel. - Inte?
- Det var du som körde oss hit. - Vi är här på grund av dig.
- Förlåt att jag försökte göra nåt kul. - Visst, jättekul.
Vet du vad, Chris?
- Koppla av. Det är lugnt. - Vi är för fan strandsatta.
Och säg inte åt mig att koppla av. Jag ska aldrig lyssna på dig igen.
- Ditt gnäll är inte till nån hjälp! - Killar...
- Uri, nån måste väl veta att vi är här? - Jag jobbar ensam.
Kanon!
- Okej, Uri. Vad har vi för alternativ? - Vi stannar i bilen.
- Är vi säkra här? - Ja. Vi låser fönster och dörrar.
I morgon lagar jag bilen och så åker vi, eller går till kontrollen.
- Menar du att vi ska övernatta i bilen? - Ledsen, men vi måste ta oss härifrån.
- Uri, hur långt är det till kontrollen? - 20 kilometer.
- Den biten kan vi gå. - Nej, inte på natten!
- Det är farligt. - Tysta!
Vad fan var det?
- Är det människor här? - Omöjligt.
Det låter som ett barn.
- Vad är det där? - Det är inget barn.
Vad fan är det då?
Vad ska du med pistolen till?
Är det nåt problem? Var glada att jag har den här.
Stanna här.
- En pistol? - Vart ska han?
- Litar du på honom? - Vill du följa med honom?
- Det känns bara... - Sitt kvar, han kommer.
Chris, vad fan? Jag följer med dig.
Nej! Sitt kvar och tänk på hur du kan strula till det här ännu mer!
Att ha dig som bror är fan förenat med livsfara!
Chris!
- Vad tänker han göra? - Jag vet inte.
Uri, vänta.
Jag ser honom inte. Ser ni honom?
Å, Gud...
Chris! Chris!
Herregud, Chris!
Kan ni se nåt?
- Ser ni dem? - Jag kan inte se nåt.
Chris!
Michael, ser du nåt?
Öppna dörren! Hjälp honom in!
Herregud, Chris!
Titta på mig. Andas, kompis. Fortsätt andas.
- Fan! - Vad hände?
- Jag vet inte. De var många! - Var är Uri? Var är Uri?
Chris? Vad har hänt med Uri?
- De tog honom! - Vilka då?
- Andas, älskling. - Håll i honom.
- Var är första hjälpen-lådan? - Kolla här.
Fan! Herrejävlar!
Vad i helvete? Håll er borta från fönstren!
Dra åt helvete!
Håll er borta från fönstren!
Chris, titta på mig.
Det kommer att ordna sig. Håll ut.
- Ta mig härifrån! - Jag ska få hem dig.
Chris, jag ska hjälpa dig härifrån.
- Vad fan händer med ljuset? - Det jävla bilbatteriet är snart slut.
Vad fan är det här?
- Förbind det hårt. - Jag vet. Kan nån hålla lampan?
Fan, jag är ledsen. Fortsätt andas bara.
Håll upp den. Här, grabben. Andas.
- Förlåt, älskling. - Försök att inte titta på det.
- Det måste sitta hårt. - Förlåt mig, älskling.
- Vad fan! - Släck lampan!
Fan! Förlåt, Chris.
Här, Zoe. Det ordnar sig, älskling.
- Fortsätt andas bara. - Vi ska få dig härifrån.
Jag fryser.
- Jag vet. - Fan!
- Det är okej, älskling. - Hur mår du?
- Han behöver en läkare. - Jag vet det.
- Hur mår du? - Jag vill bara härifrån.
Jag kan inte laga det. Jag är ledsen. Kablarna är ruttna.
Om vi fick tag i nya kablar kunde vi rulla igång den, men...
Jag såg inte den här förut. Testa.
Uri, det här är Paul. Hör du mig?
- Uri, är du där? Hör du mig? - Kom igen.
- Jag går och letar efter honom. - Tänk om hundarna kommer tillbaka.
De kommer fram på natten, sa Uri. Stanna här.
Jag följer med. Uri är stor, vi måste kanske vara två för att bära honom.
- Tänk om han är död. - Säg inte så. Uri kan vägen härifrån.
Du såg vad som anföll bilen. Och det finns annat här, säger han.
- Stanna här. - Snälla. Snälla!
Jag följer också med. - Jag ska hjälpa killarna, okej?
Stanna i bilen och håll dörren låst. Jag kommer tillbaka.
Vi är strax tillbaka. Vi kommer.
- Var inte dum. - Hjälp dem. Jag kommer tillbaka.
- Hur väl känner du Uri? - Inte särskilt väl. Och du?
Samma här.
Tror du att han är kvar här?
Det har gått en hel natt. Han kan vara borta.
Vad tror du?
Jag tror att Chris blev anfallen av hundar.
- Det där var inga hundar. - En björn kanske. Vi såg en i går.
- Han sa att det var nåt annat. - De var många, sa han. Det var mörkt...
Testa walkie-talkien.
Uri, är du där? Det är Paul.
- Hitåt. - Håll ihop och håll ögonen öppna.
Jag tror inte på att djuren inte kommer fram på dagarna.
Jag vet inte vad jag ska tro.
- Han gick hitåt i går. - Fundera på hur vi tar oss tillbaka.
Bra tänkt.
- Kolla walkie-talkien igen. - Uri, det är Paul. Hör du mig?
Vänta... Gör om det.
Uri, kan du...
- Hörde ni? - Ja.
Herrejävlar...
Nåt har fan tagit honom.
- Nu går vi. - Det kan vi inte göra.
Vi måste se om han lever.
Uri?
Ingen fara.
- Det är för mycket blod. Han kan inte... - Jag vet.
- Var lite smarta nu. Vi går inte in dit. - Jo.
Jag går. Dessutom har han pistolen.
Han har rätt.
Kör.
Uri?
Uri!
- Å, fan! - Herrejävlar!
Titta!
Kolla fickorna. Fan, var är pistolen?
Vänta, här är magasinet.
- Lås dörren! - Vad fan är det där?
- Helvete! - Pistolen!
- Det finns ju inga kulor! - Här!
Undan!
Stick.
Fan...
- Testa den här. - Nu jävlar...
Vi måste sticka.
- Vad har hänt? - Har ni hittat Uri?
- Det som är kvar. - Uri är död.
- Vi måste dra. - Han kan inte gå.
- Jag har inget val. - Han har rätt. - Jag hjälper dig.
- Fan! - Lugnt och fint.
Försiktigt, försiktigt.
- Helvete... - Såja, såja.
- Fan! - Han kan inte gå, sa jag ju!
- Lägg upp det igen. - Försiktigt.
- Vi får bära honom. - Var inte dum.
Det skulle ta dubbelt så lång tid.
- Jag stannar här. - Kan du höra på?
Du bor här. Du är den enda som kan språket. Hämta hjälp.
Vi stannar i bilen.
Då så. Ta den här.
Håll er på kanal 1. Anropa oss om det händer nåt.
Vi är tillbaka innan det är mörkt.
- Tänk om ni inte är tillbaka då? - Ta den här. Vet du hur man gör?
- Då går vi. - Paul, vänta.
- Förlåt... - Sluta. Jag ska få hem dig.
Vi är snart tillbaka.
Det är okej, älskling.
- Bra jobbat, Paul. Nu är det kört. - Tänk inte så. Det hjälper ingen.
Hela livet har jag ställt till jävelskap för honom.
Du är trots allt hans storebror. Han litar på att du ska hjälpa honom.
Vänta!
- Det är... - Herrejävlar.
- Kom. - Vi måste ta en omväg. Var tysta.
Vi går runt.
Zoe, kom då!
Fan! Strålningen ökar.
Kom.
Vad är det där? Titta.
Herregud...
- Det var som fan! - Tror ni att nån startar?
- Batterierna är säkert slut. - Vi kanske kan hitta kablar.
- Fan... - Hallå!
- Vad fan! - Vem skulle skjuta mot en buss?
Jag vet inte. Vakterna?
Det här är utgångshål. De som sköt, sköt inifrån.
Kan vi inte bara leta rätt på kablarna?
Paul...
Paul... Paul!
Det ligger patroner överallt.
Det kanske finns ett vapen här.
Vi får väl leta.
- Nej, vi går ut igen. - Tänk om det finns nåt där.
För helvete...
Ingenting.
Är du okej?
Ja. Kom.
- Några kulor? - Nej. Den är trasig.
Titta. Den fungerar.
- Det är en bit av en vaktuniform. - Nu sticker vi.
- Hallå! - Vad är det?
Är det samma sort?
- Fungerar den? - Jag tror det.
- Skojar du! - Anropa brorsan.
Natalie, det är Paul. Är ni där?
Vi är här. Var är ni?
Det här är otroligt. Vi har kablar till bilen.
- När kommer ni? - Nu. Hur mår min bror?
Han mår bra. Skynda er tillbaka, är ni snälla. Nu vill vi härifrån.
- Kom! - Chris? Håll ut, vi kommer nu.
Vi är på väg.
Kom, Zoe!
Jag orkar inte...
- Spring! - Herregud!
Den här vägen. Här!
Kom igen.
- Kom! - Du fixar det, gumman.
Kom igen.
Zoe, du måste gå på.
- Kom nu, Zoe. - Ja!
Du klarar det!
Fortsätt!
Zoe!
Michael!
- Mitt ben, mitt ben! - Hur gick det?
- Det är bara ett skrapsår. - Hjälp honom upp.
- Kom nu! - Jag är okej.
Kom, vi måste sticka.
- Hur är det med benet? - Det är okej.
- Chris borde vara i Moskva nu. - Berätta bara vad du vet om stället.
Det sägs att stället inte är övergivet.
- Strålningen har inte dödat allt. - Jag tror inte på det där.
Det måste vara människor inblandade.
- Han har rätt. Tänk efter. - Chris...
Uri... Och vad var det där i köket?
Och det var nåt på ett foto jag tog. Jag tänkte inte på det då...
- Det var en skugga. - Det är nåt mer i görningen här.
Hör på...
- Kom. - Nu går vi.
- Va? Det var ju här bilen stod. - Kan de ha fått igång den?
Vänta. Titta här.
- Va? Är den där från bilen? - Herregud.
Vad i helvete?
- Fan... Fan! - Chris!
Chris!
Fan!
- Chris! - Inte så högt!
- Kom hit! - Hör ni... Den spelar in.
Det är Chris.
Vad menar du?
- Jag älskar dig, Natalie. - Jag älskar dig också.
Jag vill att du ska veta det. Jag tänkte vänta till Moskva, men...
Vänta tills vi kommer dit, så kan du göra precis som du tänkt.
Vad var det? Lys med kameran hitåt.
- Är det de? - Jag vet inte. Ser du nåt?
- Är det Paul? - Jag vet inte.
Vad fan är det som händer? Chris!
- Flippa inte ur. - Rör mig inte!
- Fan! Dämpa ner dig. - Jag lämnar inte min bror!
- Chris! - Vad var det?
- Snälla, var tyst. - Fan!
Vi kan inte lämna dem. Vi måste leta rätt på dem.
Snälla, kom! Snälla Michael, vi måste leta rätt på dem.
Genom där.
Försiktigt.
Chris...
Chris?
Natalie?
Hör ni...
Är det Chris?
Chris?
- Chris?! - Kom, Zoe.
Vi måste, han har pistolen.
Chris!
Nat?
Chris!
- Han är inte här. - Jag hörde honom.
Vi kan inte stanna här. Snälla, vi ska leta rätt på honom.
Natalie!
- Kom igen, Nat! Kom! - Den här vägen!
Jag har henne. - Såja, gumman.
- Michael? - Jag har dig. Det är okej.
En karta, kolla!
Natalie, var är Chris?
- Natalie, var är Chris?! - Paul!
- Vad har hänt? Han är kvar där! - Låt henne vara!
Fan...
- Natalie, var är Chris? - Människorna... De tog honom.
Där är vägen vi kom på. Här är kontrollstationen och här en till.
Det finns en kontrollstation till! Vi hämtar hjälp.
Jag kan inte gå än. Inte utan min bror!
- Vi måste. Vi vet inte ens om Chris... - Säg inte så, för helvete!
Ge mig pistolen! Undan!
Vi ska hitta din bror, men vi måste gå. Vi behöver hjälp. Snälla.
Paul, nej. Vi ska hitta Chris, men vi kan inte hjälpa honom om vi är döda.
Hör på mig. Vi hämtar hjälp och kommer tillbaka och letar rätt på din bror.
- Visa mig kartan igen. - Du måste ta dig samman.
För alla andras skull, och min.
Kom nu.
Det här stämmer inte.
Strålningen blir värre.
Vi måste fortsätta, kom igen.
Det här stämmer inte. Enligt kartan är vi här...
- Vi måste gå den vägen. - Nej, men det står...
Det här skulle vara... Titta, den tar ju slut här!
- Vi måste gå tillbaka. - Vilket håll ska vi gå åt?
- Zoe, snälla... - Titta!
Du...
Hej.
Mår du bra?
- Vad sa du? - Gå inte.
Är allt okej?
Mår du bra?
Natalie!
Herregud!
Nej!
- Var är hon? - Hon är borta!
Natalie!
Hör!
- Hitåt! - Zoe, håll dig framför mig.
Fan, det är en vakt!
- Gode Gud... - Fortsätt!
Natalie?
Var är hon?
- Nat! - Var är hon?
- Å, fan! - Spring!
De är för många!
Fortsätt!
- Jävlar! - Här.
Kom igen!
Skynda på!
Lådor! Spärra dörren, för fan!
De kommer!
- Det är ett rum till här. Kom! - Kom, Michael!
- Spring bara, Zoe! - Michael?
- Michael! - Fortsätt!
- In med dig, Zoe. - Stäng dörren.
- Skjut på! - Den sitter fast! In med dig, Michael!
Michael!
Han är fast där inne!
Fortsätt.
- Zoe, Zoe... - Det är okej.
- Nej, nej... - Upp med dig, Zoe.
Kom igen. Jag hjälper dig.
Vad är det här för ställe?
Fan...
Inte längre. Inte längre.
Fan! Fortsätt!
Fan! Tänd lampan, för helvete!
Tänd lampan!
Det måste vara här de bor. Gå på.
Chris!
Chris?
Spring!
- Vilket håll? - Kom, jag hjälper dig.
Räck mig handen.
- Å, Gud! De kommer! - Räck mig handen. Dra!
Släpp inte, Zoe!
Nej!
Nej! Nej!
Upp här.
Kom, kom!
Paul...
Jag lät dem dö allihop. Det är mitt fel!
Såja, vi kan fortfarande hitta dem.
Vi kan fortfarande hitta dem.
Kom nu. Vi kan fortfarande hitta dem. Snälla, ta min hand.
Vi måste härifrån.
Det är nåt fel på mina ögon.
Det bränner i ansiktet på mig.
Vad är det där?
Fan, fan!
Kom!
- Allt är suddigt. - Jag hjälper dig.
Vi måste ut innan strålningen tar död på oss.
- Går det bra? - Ja, fortsätt.
Försiktigt.
Å nej...
Nej...
- Jag är så ledsen, Amanda. - Nej!
Amanda, vi kan inte stanna här. Vi måste härifrån.
Och jag kan inte gå utan dig, så var snäll och kom.
- Vänta. - En utväg.
Fan...
Herrejävlar.
Jag ser inget.
- Jag ser inget... - Hjälp!
- Hjälp... - Hjälp! Hjälp!
Vi behöver hjälp!
- Snälla! - Stopp! Kom inte närmare!
Hjälp oss, snälla!
- Stopp! - Snälla, hjälp oss!
Snälla...
Hallå? Kan du höra mig? Vad heter du?
- Vart för ni mig? Mitt ansikte! - Lugn. Hur kom ni in i Prypjat?
- Människorna... De jagade oss. - Ja, patienter. Strålningsoffer.
- De rymde. Såg du dem? - De dödade mina vänner.
- Är det nån mer som vet att du är här? - Nej.
Vart för ni mig?
Var är vi?
På ett sjukhus. Du ska få träffa en läkare.
- Statusen på de förrymda patienterna? - Vi har fångat in alla.
- Och amerikanerna? - Alla döda, förutom den här.
- Var hittade ni henne? - Utanför reaktorn.
Vi kan inte låta henne gå. Hon har sett dem.
- Det bränner i huden. - Du var inne i reaktorn.
Det är extremt farligt.
Okej. Vi ska hjälpa dig.
Nej, nej... Nej!
Vem där?
Översättning: Charlotte Rieback Svensk Medietext